- Hvad vil I mig? - Ti stille, mit barn.
- Hvil nu. Du er i sikkerhed. - Sikkerhed?
"Godmorgen."
"Godmorgen." "Godmorgen." Nej, det er for meget...
"Godmorgen." "Godmorgen."
Ja...
Ja?
Godmorgen.
Tak, Vivian.
- Skal jeg vække Morgan? - Sæt dig.
- Hvor stærk er din loyalitet? - Over for hvem?
Over for Morgan og alle inden for disse mure.
Jeg har tjent her størstedelen af mit liv.
Morgan ønsker, du adlyder mig uden at stille spørgsmål.
Hvor er hun?
På Camelot.
Landet er i opløsning. Hun må løse det med sin bror.
Imens har jeg brug for en, jeg kan stole på.
Det du sagde forleden, var rigtigt.
Jeg kunne godt være mere åben.
Jeg er... ikke vant til det.
- Du kan øve dig sammen med mig. - Ja, måske.
Hvor er Morgan? Hvor er hun?
Vær sød at sige det til nogen. Hent nogen.
Vær sød at hjælpe mig.
Kom tilbage... Nej.
Nej! Kom tilbage!
Kom tilbage!
Vi to er de eneste, der må vide noget om det her.
Du sagde, du var fuldstændig loyal over for Morgan. Bevis det.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Leontes...
- Lady Igraine. - Godmorgen.
- Hvor skal disse være, Deres Nåde? - Det sædvanlige sted er fint.
Godmorgen.
Godmorgen, Deres Nåde.
- Jeg lagde Deres sjal tilbage. - Det så jeg. Tak.
Godmorgen, Arthur.
Jeg fik aldrig sagt tak for din støtte under angrebet.
- Det var lige, hvad jeg behøvede. - Det var da så lidt.
Godmorgen, Guinevere.
- Du behøver ikke gøre det der. - Jeg kan lide det.
- Må jeg hjælpe dig? - Tak.
- Det, jeg sagde på Pendragon... - Det ved jeg.
Jeg burde ikke have sagt det, men jeg mente det.
Du kyssede mig.
- Da vi red hjem efter din fars død. - Jeg sørgede.
Jeg havde lagt det hele på hylden indtil da.
Det er jeg ked af.
Men det bliver aldrig til noget med os.
Det ved jeg.
Undskyld, jeg fortalte dig det.
Jeg er glad for, du gjorde det.
Igraine? Igraine!
- Hvor har du været? - Hvad mener du?
Jeg har ventet på dig.
Nå, ja. Hvor uforskammet af mig. Undskyld. Jeg måtte løbe et ærinde.
Camelot er i fare. Kun De kan redde os, sir Redwald.
Frygt ej, Lady Igraine, for jeg vil redde Camelot.
- Det er mig. Han er forældreløs. - Naturligvis...
Jeg slog fjendens bedste kriger ihjel for din skyld.
Du er en meget tapper ridder. Hvordan kan jeg gengælde dette?
Vi skal giftes og leve sammen for altid. Nu er den slut.
Jeg elsker lykkelige slutninger, og den her var meget lykkelig.
Når jeg bliver voksen, gifter vi os rigtigt, så du bliver min dronning.
Jeg er nok lidt for gammel til dig.
Det gør ikke noget. Jeg er meget voksen.
Jamen, så er det jo fint.
Føler du dig ensom?
- Hvorfor spørger du om det? - Dine øjne er så triste i dag.
Hvordan kan jeg føle mig ensom, når jeg har en ven som dig?
Vær sød at fortælle mig, hvorfor jeg er her.
Da Morgan vendte tilbage hertil, og hendes far fornægtede hende -
- hvorfor hjalp du hende så ikke? Hvorfor overtalte du ham ikke?
Er det en straf for det, der skete den dag?
Vi er alle ofre for vores handlinger. Dine beslutninger gør, du er her nu.
Hvis du bekender, kan du måske finde fred.
Bekender hvad?
Det må du selv afgøre. Der findes ingen frelse uden bekendelse.
Når de finder og redder mig, bliver det dig, der har brug for tilgivelse.
- Min sjæl er pletfri. - Er det sandt?
Kun én af os horede og fødte et uægte barn.
Vagter! Vagter! Få hende væk!
- Jeg slår hende ihjel! - Tving mig ikke at skade Dem.
Du havde chancen, men greb den ikke.
Bliv uden for værelset. Hold døren låst.
Tal ikke med hende, lyt ikke, gør ikke det, hun beder om.
Laver hun flere numre, har du min tilladelse til at bruge vold.
- Nogen spørgsmål? - Nej.
Meget vel.
Kom, Vivian. Jeg ved, du tvivler -
- men Morgan vender tilbage, når hun har håndteret Camelots mørke.
Hvilket mørke? Hvad gør hun?
Vær tålmodig, mit barn. Alt skal nok falde på plads.
Jeg siger jo, hun kan lide mig. Hun lovede at komme og besøge mig.
- Hvem taler vi om? - En af danserne fra Pendragon.
- Brastias er forelsket. - Nej, men kemien var god.
Det kunne vi høre ude i gården. Kan vi ikke skifte emne?
Sig, hvad vi talte om. Seks hjerner er bedre end to.
- Fem hjerner, og så Brastias. - Sig hvad?
Vores mål. Det skal bestå, også når vi selv er væk.
Vi må ændre folkets tankegang.
- Og hvordan gør vi det? - Gennem folket.
De lærer deres børn, hvordan de bør leve.
- Skal vi snakke eller jage? - En ting ad gangen.
Det sagde Brastias' danserinde også.
I rider op på bakken. Vi bliver hernede.
Fasan, hare, vildsvin. Holdet med flest byttedyr vinder.
- Tager du styringen igen? - Vi samarbejder.
I har aldrig fældet flere byttedyr end os. Med respekt, Deres Højhed.
Vi mødes ved solnedgang. Vi må se, hvem der vinder.
Nogle flere tanker kom til mig.
Jeg kan lide det. Ja...
- Hvad har du tænkt dig at gøre? - Med hensyn til hvad?
Morgan.
Hvordan vidste du, jeg tænkte på det?
Jeg kan lade hende lave små tricks som forleden.
- Hvordan ved du, det var et trick? - Hun ville se, hvordan vi reagerede.
- Hvorfor? - På grund af kronen.
Hun vil have den. Hun tilgiver os aldrig for at komme med Arthur.
Tror du, du måske er ved at blive lidt besat af hende?
Eller er du måske tiltrukket af hende?
Du har gennemskuet mig. Jeg er helt fortryllet af hende.
Uther ville have sagt: "Tag nogle soldater med og få hende smidt ud."
- Eller henrettet. - På hvilket grundlag?
Hvem behøver et grundlag? Der sker hele tiden uheld.
"Skil dig af med fjenden omgående." Det var hans filosofi.
- Så er du nok mere vis end han. - Eller mere svag.
Hun slog sin far ihjel. Hun er i stand til hvad som helst.
Hvorfor skulle det være tilfældet?
- Han var din mand. - Ja, og jeg kunne se hans mangler.
Da hun vendte tilbage fra klostret -
- slog Uther hende. I mit påsyn.
Og så ydmygede han hende.
Han fornægtede hende. For bestandig.
Og derfor anvendte man fadermord til at løse tvisten.
Det er ikke det, jeg siger.
- Bare hun havde været her. - Hvad mener du?
Jeg ville ønske, hun så og forstod, hvad vi prøver at gøre.
Som du ser det. Men du er dobbelt så meget kvinde som hende.
- Virkelig? - Det er en skam. Jeg tog fejl.
Jeg troede, at når hun først forstod det, ville hun komme til os.
Det er her, hun hører hjemme.
Men hun traf sine valg. Og de er fejlagtige.
- Tog du maden med? - Maden?
Skulle vi ikke overraske ham?
Jo, naturligvis. Det havde jeg glemt.
Jeg henter maden og finder dig senere.
Jeg har ikke jaget i lang tid. Kay og jeg gjorde det altid.
Jeg husker, far og jeg gjorde det. Han tog mig med på vildsvinejagt.
- Fældede du dyret? - Han smurte mig ind i dets blod.
Han sagde, at nu var jeg blevet en mand. Jeg var fem år.
Jeg tror, han er klar.
Vi ramte begge to. Vi er et godt team.
Ikke værst. Tak.
- Og her er din. - Herligt.
Er du klar?
Lige et øjeblik.
Du skulle have set hendes øjne, Ulfius. Jeg talte med en gudinde.
- Skulle vi ikke jage? - Jo, men hun var underskøn.
Leontes tog de bedste jagtmarker. Her er mangel på byttedyr.
Vores chancer øges nok, hvis vi bruger ørerne mere end munden.
Sikke en skønhed...
- Hvad er der i vejen? - Vi må tale sammen, Redwald.
- Har jeg gjort noget galt? - Du har jo ikke nogen fødselsdag.
- Det er ikke godt. Alle bør have en. - Undskyld.
Igraine og jeg er nået frem til, at den eneste rigtige løsning er...
...at det er din fødselsdag i dag.
Og her er dine gaver.
Nu er du officielt en kongens mand. Nå, ja. Det havde jeg nær glemt.
Hvor er de flotte.
Kongen, hans ridder og hans mor.
- Det er jo dig. - Ja.
- Fortæl mig historien. - Igen? Er du sikker?
- Den er så god. - Ja, det er den.
Engang, i et land hvor solen skinnede året rundt -
- lå et sted ved navn Camelot -
- hvor en ung konge, hans ædle ridder og deres krigere -
- kæmpede for folkets frihed.
Og på dette sted fik alle forældreløse tag over hovedet.
Og en dreng ved navn... Hvad var det nu?
- Redwald! - Nå, ja. Han fik en familie.
Med tiden blev han kongens bedste og mest skrækindjagende kriger.
Ingen på stedet var nogensinde uden håb, uanset hvem de var.
I Camelot var der plads til alle.
Jeg ved, du kan høre mig.
Har de fortalt dig, hvorfor jeg er her?
Jeg ville forlade slottet, men de bortførte mig -
- og nu hjælper du dem.
Jeg er kongens mor!
Forstår du, hvad der sker, når han hører, hvad I har gjort mod mig?
Spar på kræfterne.
- Bare kom an. - Du har ikke skudt den der.
- Vi har vist vundet. - I var bare heldige.
Det må De gerne bilde Dem selv ind, Deres Højhed.
Den her er til dig, Kay.
Vi skal altså være mere end blot krigere.
Hver landsby skal have lov at sige, hvordan de vil styres.
- Et senat som romernes? - Ja, vel sagtens.
- Hver landsby kan sende en ridder. - Som kan repræsentere dem?
Ja, men stadig er loyal over for dig.
Et råd bestående af riddere. Det lyder godt.
Så længe de jager bedre end jer.
Han siger noget...
Jeg er ikke træt.
Drenge har brug for at sove.
Riddere har brug for styrke.
Det her har været den bedste dag. Tak.
- Sov godt. - Jeg elsker dig, Igraine.
Ja...
Du har et godt tag på ham. Har du børn?
- Eller havde du, før...? - Før hvad?
Før det her. Du kunne jo være hvor som helst og gøre, hvad du ville.
Hvorfor lige her? Hvorfor dette?
Jeg flygtede længe. Sommetider må man stoppe op.
- Det var ikke engang et halvt svar. - Nej.
- Nej. Du er så enerverende. - Er jeg?
Så spørg mig om noget. Ét spørgsmål. Jeg lover at svare.
Hvad synes du om mig?
Hvorfor behøver du altid spørge?
- Kan du ikke se det? - Nej.
Der er så meget, jeg ikke ved om dig.
Hvorfor er det så vigtigt at vide det?
Hvordan kan vi stole på hinanden, hvis vi ikke ved, hvem den anden er?
Er du så sikker på, hvem du selv er?
Måske.
- Og hvis du forandrer dig i morgen? - Det gør jeg sikkert.
Men jeg ved, hvem jeg er i aften.
- Og hvem er det? - Én, der vil have dig.
- Hvad er du så bange for? - At miste kontrollen.
Godnat.
- Er alt i orden? - Redwald...
- Dit ansigt forandrede sig. - Nej.
Du har det ikke godt.
Redwald...
Elsker du mig? Er du min ridder?
Så må det her være vores hemmelighed. Forstår du det?
Du har det ikke godt.
- Jeg har det fint. - Jeg henter Merlin.
- Hvorfor slog du den ikke ihjel? - Det var mere end bare en ulv.
- Hvad mener du? - Han blev bange. Ikke overraskende.
Var den tæt nok på til, du kunne røre ved den?
Hvorfor tror du, den lod dig leve?
Fordi den har andre planer for mig.
Jeg fandt ham liggende sådan.
Måske gik han i søvne og faldt uden at mærke noget.
- Hans tøj er revet i stykker. - Måske sad tøjet fast, da han faldt.
Nej... Nogen ved, hvad der skete.
- Er alt i orden? - Ja, jeg har det fint.
- Du holdt af ham. - Jeg kendte ham knap nok.
Du behøver ikke forstille dig over for mig.
Den, der gjorde det her, fortjener at brænde op.
Og når jeg finder den skyldige, tænder jeg selv bålet.
Der findes ingen tilgivelse for sådan et menneske.
- Er nonnen gået? - Tal ikke til mig.
Du hedder Donal, ikke? Jeg husker, din far var smed her.
Og jeg husker Dem. Den højrøvede dronning, der aldrig havde tid.
Hvis det var sandt, hvorfra ved jeg så, hvad du hedder?
Tror du, Morgan ved, hvad du hedder?
Donal... Vær sød at lytte til mig. Bare et øjeblik.
Hvorfor låse kongens moder inde?
Hvorfor? Du ved, det her ender med ballade.
Kongen kommer og henter mig, og så må nogen betale for det her.
Hjælp mig, og så sværger jeg på at sørge for, kongen skåner dig.
Er det alt? Er det alt, De kan tilbyde mig?
Mulig benådning?
Fortæl mig, hvad du vil have. Hvad kræver det?
Sig det. Fortæl mig, hvad jeg kan give dig.
Stakkels dreng.
Han voksede op uden sin mor og mistede sin far i slaget mod Lot.
- Han fandt et hjem her. - Ligesom dig.
Som os alle. Det er det, Arthur skaber her.
Fortæl mig sandheden.
- Hvad var det med du og Arthur? - Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Det skete før din bryllupsdag, ikke sandt?
- Igraine... - Jeg så jeres ansigtsudtryk.
Der var sket noget.
Hvorfor spørger du om det her nu?
Se, hvad der skete med Redwald. Døden forfølger os hver eneste dag.
Vi må vie hvert øjeblik til det, vi ønsker os.
Jeg ved, hvordan det er at fortryde noget.
At vågne mange år senere og ønske, man havde handlet anderledes.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Jeg kan genkende en løgners blik, når jeg ser det.
Jeg ser, hvordan du taler med Arthur. Hvordan I længes efter hinanden.
Heldigvis er Leontes så forblindet af kærlighed, at han intet ser.
Det ødelægger dig, ikke sandt? Sig frem.
Det skete på min bryllupsdag.
Jeg var i tvivl.
Vi var sammen.
- Sig intet til Leontes. - Naturligvis ikke.
Du er en god, trofast kvinde.
Og du traf den rette beslutning.
- Sværg på, du slipper mig fri. - Betalingen først.
- Hvem er din konge nu? - Arthur!
- Er alt i orden? - Det bliver det snart.
Hvorfor tog Gud Redwald fra os?
Han giver os ikke altid svar. Han ville nok bare hente Redwald hjem.
Du er en god mand, Leontes. Guinevere kan prise sig lykkelig.
En mand, der er stor nok til at kunne tilgive...
Hvad skulle jeg behøve at tilgive?
Arthur og Guinevere.
Hvad taler De om?
Undskyld, jeg vidste ikke, du ikke...
- At jeg ikke hvad? - Hvor er det pinligt.
Sig, hvad De mente.
Jeg troede, de havde fortalt, hvad der skete på jeres bryllupsdag.
- Hvad taler De om? - Åh, gud.
Tilgiv mig.
- Igraine. - Undskyld!
Hvad gør du her?
Jeg vil ikke være alene i nat.
Men når jeg rører ved nogen. Enhver fysisk kontakt...
Jeg ser alt for meget...
Jeg ser menneskers sande jeg.
- Hvad mener du? - Syner...
Af deres fortid eller fremtid...
Alle deres sår på sjælen...
- Deres hemmeligheder... - Det har jeg ikke noget imod.
Hvad er der i vejen?
Ikke noget.
Det er fordi, jeg ikke har noget at skjule.
Godmorgen.
Tekster: Martin Schiær www.sdimedia.com